Jag förstår att det kallas helvetet. Råa karlar, skökor, synd och sprit.
Det är ingen kyrkoutflykt, ma'm.
Det vill nog inte era chefer se i tidningen.
Varför arbetar ni kvar vid järnvägen?
Ju mer räls vi lägger, desto längre bort kommer vi.
Så det har en personlig aspekt?
Det är inte jag som är skribent.
Medborgarna tror att järnvägen kommer att ruinera staten.
Jag ska övertyga dem om motsatsen - men jag är inte det minsta övertygad själv.
- Jag behöver inte övertyga folk om nåt. - Jo, ni är ju järnvägens ansikte utåt.
Antingen är det ett hedervärt projekt eller så är det rena Sodom och Gomorra.
När jag fått reda på alla fakta reser jag igen, vilket nog gläder oss båda.
Jag var krigsreporter 1863-1865 och kan skilja på helvetet och en kyrkoutflykt.
- Vad vill ni se? - Allt.
Kom.
Schacktmästarna lägger grunden. Femton mil västerut jobbar lantmätarna.
- Hur många arbetar här? - Nästan 3 000. Sex dar i veckan.
För 1,50 dollar om dan.
- Hur många kilometer lägger ni per dag? - Tre. Så länge indianerna är lugna.
De lägger rälsen. Förmannen kontrollerar spårvidden.
Sen är det dags att fästa rälsen vid syllarna och justera den.
Tre slag för varje rälsspik, 400 rälsspikar per 800 meter.
240 mil till Sacramento.
- Kan ni verkligen slå Central Pacific? - Annars vore jag inte här.
Trots att ni inte har Thomas Durants politiska kontakter, pengar och ego?
- Jag är ju här, inte han. Ursäkta. - En fråga till!
Varför just ni?
Varje sovvagn ger 60 karlar tak över huvudet.
Dambesök!
- Vem har ritat vagnarna? - Främst jag.
Ja, jag har inte riktigt löst ventilationen.
Nyss var karlarna arbetslösa immigranter.
De lär vara rekryterade av irländska arbetsförmedlare. Det är väl slaveri?
Vi erbjuder gratis resa och en veckas lön vid ankomst. Vi har många sökanden.
- Gör ni? Är det också er idé? - Arbetsförmedlarna var inget att ha.
Kyrkogården går ända upp till krönet.
Vi begraver nån varenda dag. Oftast dör folk på grund av olycksfall i arbetet.
- Och annars? - Av olycksfall på fritiden.
Är det där uppe som Västerns ljushåriga mö vilar?
- Nej, på en äng hon tyckte om. - Kände ni henne?
- Litegrann. - Ni visste ju var hon ville begravas.
Miss Bell borde ha rest härifrån. Det är ingen lämplig plats för en dam.
Om hon inte är prostituerad.
Jag är varken dam eller prostituerad.
Jag trodde att kvinnliga journalister var tvungna att vara både och.
Då hade ni fel.
- Är det du som är Bohannon? - Ja.
Ingen järnväg på min mark. Jag säger det inte fler gånger.
- Var kom de där ifrån? - Ingen aning.
Tåget till Omaha avgår om en timme. Ni vill säkert inte missa det.
- Goddagens. - Vem är ni?
Försök inte starta bråk nu.
- Det är mitt kontor. - Ferguson!
Dick Barlow. Jag kom precis hit från Omaha. Har inte mr Bohannon sagt nåt?
Nej.
- Vad vill ni? - Ni är ju inget dumhuvud...
...så ni vet säkert. Jag är ny chef för järnvägspolisen. Ni jobbar för mig nu.
Kaffe? Min farfar lärde mig att man aldrig ska låta det koka för länge.
Och så strumpan. Jag använder en ren strumpa-
- men farfar hävdade att ju svettigare den var desto bättre smakade kaffet.
Jag tycker om en skvätt grädde i mitt, men det är inte ofta det finns.
Men det är ingen idé att gnöla.
Så för det mesta dricker jag det svart.
Mr Bohannon har inte sagt nåt om att jag ska vara underställd nån annan.
Kaffet får inte bli kallt. Drick nu.
Såja.
Det sätter allt fart på livsandarna.
- Jag vill bara prata. - Om vad då?
Det vet ni nog.
Varsågod.
- Så ni överlevde kriget? - Ja, det gjorde jag.
- Är ni sydstatare? - Ja, sir. Ja, det var jag.
Då vet ni hur det är att bli bestulen på sin mark.
Jag har blivit bestulen på allt.
Indianerna dödade min far och min bror och hans familj.
Mina fruar och jag har begravt dem på kullen som er lantmätare har märkt ut.
Min familj har offrat sitt liv för den här vildmarken som ingen ville ha.
Det är Herren som skänkt oss marken-
- och det är bara Herren som kan få oss härifrån.
Inte ens Gud kan stoppa järnvägen.
Den skulle ödelägga allt vi byggt upp. Vi skulle förlora vårt hem.
Ni har mitt ord på att ni kommer att bli kompenserad.
- Ni kan gå runt oss. - Här finns ändå bara vildmark och lamaniter.
Tyst, sa jag.
Jag ber om ursäkt för min son. Han är inte vuxen än.
Vet ni vad...
Jag ska se om vi kan dra järnvägen runt gården. Men jag lovar ingenting.
Om det inte går måste ni flytta, men det kostar ju inget att försöka.
Att ge sig ut vid den här tiden på dygnet är rena dårskapen, mr Bohannon.
- Ni får gärna sova här. - Tack så mycket.
Jag såg en mormon bli dödad en gång.
I Liberty under kriget. Precis som om det inte fanns nog att strida om-
- stack sheriffen ner en mormon bara för att han var prylogam.
I Liberty gillade man inte prylogami och mormonerna gillade inte negrer.
Mormoner är otrevligt folk.
Du menar nog polygami.
- Vad sa jag då? - Prylogami.
Det var nåt sånt. Varför dödar man nån bara för att han är polygam?
- De får ta sig flera hustrur. - Flera hustrur?
Samtidigt? Inte konstigt att de är otrevliga.
- Sand, lera och kalk. - Det går inte. Det kräver mycket virke.
Sten vore bättre, men vi har varken tid eller sten.
Sandåsarna löper åtminstone femton mil vidare norrut.
Vi måste gå sex mil söder om gården.
- Det skulle ta fem veckor extra. - Ja, sir.
- Jag har träffat den nye polischefen. - Det går bra att åka härifrån.
Var är korna? Vi har 3 000 hungriga arbetare här!
Jag har arbetat i två dagar. Det är inte lätt att förstå de här liggarna.
Vad jag kan se köpte mr Durant in kor från flera boskapshandlare.
Nu när mr Durant är borta har kontrakten blivit uppsagda.
Hitta kor nån annanstans! Council Bluffs. Denver. Chicago!
Förutom att mr Durant har sagt upp våra kontrakt med hans företag-
- har han makten över hela boskapsmarknaden i Omaha.
- Jag borde ha dödat den jäveln! - Får jag citera er, mr Bohannon?
Inte ett ord till henne om våra affärer!
- Är ni kvar? - Jag missade tåget.
Jag varnade er ju.
Vi saknade er vid gudstjänsten i morse, mr Bohannon.
Kan jag hjälpa er med nåt?
Jag tänkte bara titta in lite.
Vi fick en bra plats. Höglänt och torrt och ingen lukt från slakteriet.
- Tack. - Det är bra. För arbetarna, alltså.
Och för er, då?
Förlåt.
Vi måste köra bort en familj från deras gård.
De är mormoner. Vet du hurdana människor de är?
Sista dagars heliga är inte en äkta kristen kyrka.
Kvinnorna behandlas som slavar, de tar sig barnbrudar och är våldsamma.
- Så de tar till vapen? - Det är inte ovanligt.
- Familjen har barn. - Då finner ni en annan lösning.
Genom Guds försorg.
Gud har varit lite snål med den på sistone.
Genom er försorg då, mr Bohannon.
Det här blir ett viktigt handelscentrum och landets största järnvägsknut.
Och den ska ligga här, i era trakter.
Det där är faktiskt min trakt.
Ser ni platsen där vattendragen möts?
Det kanske inte är så märkvärdigt, men jag har ärvt marken efter min make.
Ni kanske äger den för tillfället, men järnvägen är där innan året är slut.
- Man kommer att beslagta marken. - Det är olagligt.
Tvärtom. Och järnvägsbolaget måste betala marknadspris för marken.
- 1,50 dollar tunnlandet. - Det säljer jag inte för.
Det behöver ni inte heller. För som aktieägare i Crédit Mobilier-
- kan jag erbjuda 100 dollar tunnlandet-
- och exproprierar därmed marken.
Och haken är?
För att få expropriera marken-
- måste vi bygga en järnvägsstation och en stad där. Och det ska vi också.
Vartenda uns kött, varenda frukt, grönsak och höbal runt Mississippi-
- måste skeppas via vår stad.
- Ni kommer att bli stormrika. - Satt inte ni i fängelse nyligen?
- Ni är bankrutt, enligt tidningarna. - Hur ska ni då betala för marken?
Med de medel som Union Pacific skjuter till för att täcka byggnadskostnaderna.
- Ni blev avskedad p.g.a. försnillning. - Union Pacific - Crédit Mobilier.
Det är bara olika fickor. När domaren insåg det blev jag frisläppt.
- Här i Omaha kan ni inte muta domare. - Chansen till rikedom lockar alltid.
Aha. Så ni lånar pengar ni inte har från ett bolag ni inte är anställd av-
- för att köpa mark ni inte har råd med och bygga en stad som inte finns?
Det är den nya tidens affärsstrategi.
Om vi kände till alla resans strapatser i förväg, mr McGinnes-
- skulle vi aldrig komma i väg.
Whiskey till min unge vän här.
Har du pengarna?
Det känns inte bra. Om mr Bohannon...
Du har inte gjort nåt fel. Du är ansvarig för järnvägens ekonomi.
Och den sköter du väl.
Har du nåt mer åt mig?
Det här är Union Pacifics telegrafikod.
Nu kan ni se allt som mr Bohannon skriver.
- Får jag betalt i dag, mr Durant? - I sinom tid, mr McGinnes.
Se inte så dyster ut!
Det här är bara ett tillfälligt bakslag.
Historien står alltid på vinnarens sida.
- Varför så bråttom? - Ursäkta mig...
- Sluta! Släpp! - Först en kyss.
Vänta, inte här. Vi kan väl gå till mitt rum?
Jag har en flaska vi kan dela.
Rör du mig igen skär jag halsen av dig!
Din jävla hora.
Min farfar, som var bagare, lärde mig-
- att vägen till en kvinnas hjärta går genom magen.
Min Tess var ett levande bevis för det.
Är ni gift, mr Ferguson?
- Det kan man väl säga. - Barn?
- En liten tös. - Det ger en anledning att leva.
Jag har fem döttrar.
Den äldsta är 12 men är mer som en tant.
Min lilla tös är underbar.
Hon ser mig i ögonen och jag smälter.
Men hennes mor är rädd att jag ska dö i tjänsten så att tösen blir faderlös.
Vad tycker ni om kaffet?
- Det är ännu godare i dag. - Det beror på strumpan.
Tala om för nybyggarna att vi inte kan gå runt deras gård.
Regeringen ger 1,50 per tunnland och vi lägger på 1 dollar. Det är generöst.
Du får sköta pratet. Mormoner gillar inte negrer.
Drick upp kaffet. Jag ska uppsöka dasset, så ger vi oss av sen.
De sa att han var en bråkstake, men farsgubben var en lat jävel.
- Jag minns en gång... - Är ni aldrig tyst?
Nix.
Det är dubbelt så stor risk att en tyst karl blir överfallen av en björn.
Jag tänker behålla skalpen, jag.
- De kanske har gett sig i väg. - Nej då, hästarna står kvar i stallet.
Var beredd med revolvern. Om vi inte är välkomna är det bara att skjuta.
Hallå! Är det nån hemma?
Mr Hatch!
Vad vill ni?
Dick Farlow, chef för järnvägspolisen vid Union Pacific.
- Ni vet nog varför vi kommit. - Vi vägrar att flytta!
Ni har inget annat val.
Vi är beredda att slåss för vår gård. Försvinn härifrån!
Hot kommer ni ingenv...
- Barlow! - Vad...?
Jag behöver 75 000 järnvägssyllar till månadsskiftet.
Och hundra tunnor krut. Och vi behöver boskapsskötare till korna...
- ...från Denver. - Eva!
- Vad har hänt? - Mormonerna sköt honom.
Jag tar benen.
Eva!
- Elam! Lillan! - Du är den enda som kan lite sjukvård.
Hämta hit lökbuljong! Du där! Hämta lökbuljong i hotellets restaurang!
- Var det gubben eller pojken? - Jag vet faktiskt inte.
- Men här ligger ju en skottskadad man! - Sluta nu!
Få ungen att sluta skrika!
- Här. - Sätt honom upp.
Här.
Ja, jag känner doften av buljongen. Skottet sitter i buken. Han kommer dö.
- Ta ut ungen. - Nej, vänta.
Kom hit med henne.
Låt mig få se på henne.
Snälla.
Hon är underbar, mr Ferguson.
Precis som ni sa.
- Du ville ju ha den här. - Inte på det här viset.
Nå?
Telegrafera majoren att vi behöver hjälp med avhysningen.
Vill ni ha nåt att skriva i tidningen? Följ med.
Mr Hatch!
Det är Cullen Bohannon från Union Pacific!
Ni ska avrättas för mordet på min polischef.
Kom ut!
Annars sätter soldaterna eld på huset.
Ni har en minut på er, mr Hatch!
Kavalleriet är inte mycket för att sitta och vänta.
- Vi dödar inte kvinnor och barn. - Förvirrade människor har ingen moral.
- Visste ni det? - Inget jag funderat över.
Det är vår moral som hindrar oss att begå brott.
Man lär sig nåt nytt varenda dag.
Mormoner har ingen moral. Det gör dem våldsamma, precis som hedningar.
Håller ni med?
Vad dillar han om?
Rikta pipan neråt.
Lägg ner vapnen!
Jag sa ju åt er att hålla er borta!
Och jag sa att om vi inte kunde gå runt gården skulle regeringen ha marken.
- Ni mördade min polischef. - Han gjorde intrång.
- Nu måste ni sona ert brott. - Jag är familjens religiösa överhuvud.
De överlever inte utan mig.
- Det borde ni ha tänkt på innan. - De överlever inte.
Jag kan föra dem till mormonernas bosättning i Fort Smith.
- Det var han! - Far?
Var det du? Säg som det är.
Ja, sir.
Mr Ferguson, sköt pojken Dick Barlow?
Jag vet inte.
Herregud, karl, få det gjort.
- Vill ni att jag ska hänga honom? - Ni är skyldig att upprätthålla lagen.
Här ute gör vi inga undantag.
- Förstår ni att han kommer att hängas? - Han är bara barnet.
- Du ska säga som det är! - Det har jag gjort!
Finns det en annan version måste du berätta den nu.
Han är bara barnet!
- Inte i dag. - Sätt i gång.
Far...
- Kom hit! - Far!
Se så.
Far!
- Far! - Beklagar.
"Livet på prärien är inte värt krutet det kostar att spränga det åt helvete."
Det säger invånarna i den tältstad som följer den transkontinentala järnvägen-
- medan den kryper fram över landet i en takt om 3 kilometer om dagen.
Det är ingen plats för barn eftersom arbetarna - veteraner, immigranter-
- och frigivna negrer - ofta super och syndar så fort de inte lägger räls.
Alla män bär vapen. En revolver kostar bara 3 dollar.
Och de bär kniv. Och går i kyrkan varje söndag.
Här kostar ett mål mat 35 cent och en öl mindre än 25.
En kostym kostar mindre än 5 dollar och då ingår hatt.
De dödas tillhörigheter är ännu billigare.
Några sista ord, pojken min?
Jag reste hit för att träffa mannen som efterträtt Doc Durant som överingenjör.
För denne man betyder hedern allt medan dygden är ovidkommande.
I denna vildmark är det integriteten som är Cullen Bohannons ledstjärna.
Om järnvägsbygget kräver en man med integritet återstår att se.
Järnvägens män har alltid varit skrupelfria och korrumperade.
Ni är skyldig mig ett liv för det liv ni har berövat mig i dag.
Vår nye överingenjör är nog ingetdera.
Och för det, kära läsare, kanske vi ska skatta oss lyckliga.
Och be en stilla bön.